I oldgammel tid
opstod der i landene mellem floderne Tigris og Euphrates,
et mægtigt kongerige, der hed Akkad.
I generationer herskede dets elitekrigere under navnet Black Scorpions,
over alle nabostammerne.
Bundet til deres kodeks om at kæmpe og dø til sidste mand
hellere end at svigte deres hersker,
endte de med at blive personlige livvagter for prinser og kejsere.
Den mest berømte blandt Black Scorpions var Ashur.
Men når det drejede sig om hans egen søn, Mathayus,
forbød Ashur drengen at konkurrere
om hæderen om at blive optaget i Black Scorpions.
Jeg må føIge min tro, og jeg forbyder dig at deltage i legene i morgen.
Du tror kun, det er hæder og glans.
Men det er det ikke.
Jeg har gjort ting, der ikke var hæderlige.
Det lover jeg dig, søn.
Men som mange drenge på sin egen alder,
tog Mathayus sig ikke af sin fars advarsler.
I 24 drenge er her for at vise jeres evner
til at kæmpe.
Kun 12 af jer bliver valgt til at gå videre
og træne i seks lange år for at blive en topkriger.
En Black Scorpion!
Klar!
Gør klar til kamp!
Vis mod, hvis i vil være Scorpions.
Nåde er svaghed.
- Layla? - Mathayus? Jeg troede, din far...
- Jeg sneg mig ud. - Du er gal.
Er jeg gal?
Jeg kan kæmpe ligeså godt som drenge.
Virkelig?
- Bevis det! - Stop!
Piger må ikke deltage i legene.
Lad hende være!
Lille insekt!
Fang han!
Få ham tilbage! Hvor tror du, du skal hen?
Hvor vover du at krænke legene ved at blande dig?
Hvis du rører ham, lever du ikke til at fortryde det.
Bevæbn dig selv.
Jeg er ikke i humør til at dræbe i dag.
Far!
Anhold dem begge!
- Og pigen! - Vent!
Kong Hammurabi!
De gør nar ad de gamle lege, og fornærmer mig,
anføreren af dine hære.
Det kan være, Sargon.
Men Ashur har tjent sig til overbærenhed.
Jeg står Dem i gæId, min Herre. Som altid.
Og du kommer til at betale den
ved at sende din dreng til træning hos Scorpions.
Hvis han er halvt så god en soldat som sin far,
tjener han sit land godt.
Du kommer til at betale.
Det lover jeg.
Kongens general, Sargon, havde altid hadet Ashurs berømmelse.
Og nu ville hans had ingen ende tage.
Far!
Selvom han ikke havde beviser, vidste Mathayus i sit hjerte,
hvem der havde gjort det mod hans far.
Han svor, at han ville besejre krigeren.
Du kæmper som en kvinde.
Seks år var gået.
Mathayus havde foræadt Nippur som dreng, og vendte tiæbage som en mand.
Og han villle snart opdage, at meget var forandret, mens han var væk.
I de seks år, der er gået, har I hverken set venner eller slægtninge,
men knive, skjolde og spyd.
I har trænet hårdt.
Nogen klarede det ikke.
Dem, som stadig står foran mig,
repræsenterer generationers højdepunkt af akkadisk tapperhed i kamp,
i overensstemmelse med Black Scorpions.
Gå stolt dertil, hvor jeres konge må sende jer hen.
Kæmp hæderligt!
Hent guld til vores lands pengekister,
og ære til jeres familienavne!
Åh, mor!
Se dig engang. Du er en mand nu!
Jeg kunne knapt genkende dig.
Mathayus! Mathayus!
- Mathayus! - Noah!
Hvad har de givet dig at spise, stengryde?
Jeg kan se, du også er vokset.
Han spiser også Enkis portioner.
Hvor er Enki? Hvorfor er han her ikke?
- Han løb hjemmefra sidste år. - Han ville finde lykken.
Han kommer tilbage.
Se engang den store, nye Black Scorpion.
Jeg kan se, du er kommet for at hilse pænt, Layla.
Jeg kan bekæmpe dig, glem ikke det.
- Svider det? - Kun hvis du vover at røre det.
Alle vender sig om og hilser
Sargon, jeres konge!
Præsenter Kong Sargon!
- Jeg har hørt rygter. - Du har hørt sandheden.
Hammurabis død var ikke et uheld. Sargon dræbte ham.
Det er farlig snak.
Var dine ord.
Vores stjerneelev, Herre.
Du ser bekendt ud. Kender jeg dig?
Det tror jeg ikke, Herre.
Ashur var hans far.
Din far var en dygtig kriger og helt.
Jeg stoler på, du vil hædre hans minde.
Send ham til paladset senere.
Jeg har måske en særlig opgave til ham.
Du kalder dig selv en kriger?
Rejs dig!
Vis mig nogle evner.
Er det alt, du kan?
Du er intet værd.
Stå ikke bare der.
Kom herover.
Der er ikke plads til frygtsomhed nu, hvor du er skorpion.
Du undrer dig over deres tatoveringer.
En, for hver mand, de har dræbt.
Du kunne godt tænke dig nogle, ikke?
Hvis de fortjener at dø, så jo.
Vi fortjener alle at dø.
Det eneste spørgsmåI er på hvilken måde og hvornår.
Som medlem af min personlige livgarde
er det dit job at sikre, at du dør længe før mig.
Din personlige livgarde?
Det er en stor ære, Mathayus.
Ud over evnerne og styrken, de siger, du besidder,
er det første krav, at du er totalt loyal over for mig,
din konge.
Vis ham, hvad jeg mener.
Hil Sargon!
Er du i besiddelse af sådan en loyalitet, Mathayus?
Jeg...
Ja,
Herre.
Godt. Så vil rigdom og hæder blive dit.
Men Mathayus, forråd mig bare en gang,
og du vil bede til guderne om en hurtig død.
Vi tales ved igen i morgen tidlig.
VæIg en til natten. Eller to eller tre.
Bliv nu ikke alt for udmattet.
Eller tre.
Jeg hører, du er lidt af en fægtemester.
Jeg er ikke så dygtig endnu, Herre, men jeg er lærenem, håber jeg.
Jeg kan godt lide dig, Mathayus.
Hent fangen.
Han blev taget i at bagtale mig.
Og straffen er døden.
- Vent. Men det er min... - Jeg ved det.
Udfør selv straffen,
så kan du bevise din loyalitet over for mig.
Jeg tillader, at du gør det hurtigt.
Mathayus! Undskyld.
Er det sandt?
Har du bagtalt kongen?
- Mathayus! Vær sød! - Svar mig?
Er anklagerne sande?
Ja.
Så fortjener du, hvad der vil ske.
Du har ikke kun forrådt din konge, men også din familie.
Og du har bragt skam over vores fars navn.
Hvad du end gør, så tøv ikke.
Løb, Noah!
Jeg sagde løb!
- Nej! Vi står og kæmper sammen! - Gå.
Mathayus, bag dig!
Du dræbte min far.
Dette er fra ham.
Din far var en forræder.
Det samme er hans sønner.
Kast ikke med sten, når du selv bor i et glashus.
Af sted! Ud ad vinduet.
Dræb dem!
Noah, kom nu!
Kom tilbage! Stop!
Af sted! Af sted!
Hold fast!
Noah, hvad er der?
Hold fast. Vi er næsten i sikkerhed.
Noah.
Hvad er der?
Noah!
Hold fast!
Noah!
Noah.
Nu, med sin brors blod på hænderne,
havde hævnen brændt sig fast i Mathayus' hjerte.
Skal vi dræbe ham nu, eller bringe ham tilbage i live?
Ingen af delene. Jeg har særlige planer for ham.
Din idiot! Nu kommer jeg til at stinke af fisk i en hel uge.
- Hvad laver du her? - Jeg hader makrel.
Næste gang bruger jeg tun.
Layla, hvorfor føIger du efter mig?
For det første, føIger jeg ikke efter dig.
Jeg flygter også.
Mine foræIdre vil gifte mig væk til den fede fårekøbmand, Muktil.
- Vi skal giftes om en uge. - Tillykke.
Du synes, det er sjovt.
Jeg ved ikke, hvad der lugter værst, ham eller hans får.
Mathayus, jeg vil bare have et eventyrligt liv.
Og kæmpe. Som en mand.
Der er et lille problem.
- Du er ikke en mand. - Tak, fordi du bemærker det.
Hej!
Jeg hørte, du prøvede at dræbe Sargon.
Jeg skal nok dræbe den idiot en dag.
Alle ved, han ofrer til djævelen,
og de giver ham sorte, magiske kræfter.
Du får brug for al den hjæIp, du kan få.
Det er sødt, men en pige er kun i vejen.
Jeg er ikke bare en pige.
Vi er ikke børn længere, der leger lege.
Din Black Scorpion træning inkluderede også timer i,
hvordan man bliver en arrogant idiot.
Tillykke, det har du klaret med glans.
Gå hjem, Layla. Gør fårekøbmandens liv ulideligt.
Fint! Hvis det er det, du vil have. Så står du på egne ben.
- Fint. - Fint.
- En billet til Egypten, tak. - Ti mønter.
En enkeltbillet.
Ti mønter.
Ti? Det er ret dyrt.
Plus en for forsikring.
Og det anbefaler jeg, for der er pirater,
fjendtlige indfødte og orkaner.
Bare billetten.
Pirateriet er allerede begyndt, hvis du spørger mig.
- Egypten. En person. - Ti mønter.
Undskyld mig.
Gå ikke ind foran!
Hvad snakker du om?
Jeg forlod køen i ti sekunder for at tisse.
Løgner. Græker.
Jeg anbefaler Dem ikke at bruge de ord sammen igen.
Kretiner.
Til faraoernes land, min gode mand.
Ti mønter.
Billet.
Du føIger efter mig.
Indrøm det.
Det chokerer dig måske,
men alt i verden handler ikke om dig.
- Hvorfor tager du så til Egypten? - Fordi...
Alle burde se pyramiderne på et tidspunkt i deres liv.
Hvorfor tager du til Egypten?
Af personlige årsager,
der ikke vedrører dig.
Du skal ikke spille genert over for mig. Du ved, jeg får det ud af dig alligevel.
Okay. Min far kæmpede engang i faraoens private garde og reddede hans liv.
Så jeg vil spørge ham, om jeg som gengæId må låne
Osiris' Spyd til at hjæIpe mig med at besejre Sargon.
Skulle Faraoen af Egypten
låne et af historiens mest omtalte våben
til en 19-årig dreng, han aldrig har hørt om?
- Jeg har ikke spurgt om din mening. - Faktisk,
tror jeg, hun har ret. Det duer ikke.
Men kun af den simple årsag, at Osiris' Spyd
kun er effektivt imod egyptiske monstre.
Såsom den flyvende skarabæ, sfinksen og forbandede mumier.
Og hvordan ved du det?
Lad os bare sige, jeg har et godt netværk.
Virkelig? Hvem er du?
Aristophanes af Naxos.
Ikke at forveksle med Aristophanes fra Korinth. Den sløsede skribent.
Jeg taler 20 sprog flydende og andre 20 forståeligt.
Så hvis du skal bruge en oversætter...
Ja, ja. Hvordan lærte du om Osiris' Spyd?
Jeg lever af at skrive digte og drama, og nogle gange er jeg musiker.
For nyligt var jeg digter for kongen af Elam.
Lille selvhersker. Gid han rådner i helvede for mangel på æstetisk smag.
Og tog ved lære af en af hans fornemme præster.
Men du tænker i de rigtige baner.
At bekæmpe en mand som Sargon, der er velbevandret i det sortes kunst,
ville i høj grad kræve et mægtigt våben.
Såsom?
Lad os se.
Der er Zeus' hammer. Nej, for besværligt.
Kronos' skjold. Det er totalt miskrediteret.
En kåbe...
Jeg har det! Damokles' sværd!
Hvad?
Damokles. Du ved.
Ham, som dømtes til at dø tusind gange
med det sværd, han brugte til at dræbe Kong Philpman.
Hvad lærer de jer i akkadisk skole nu om dage?
Ikke at røre ved andre mænds sværd.
Nå, i så fald,
iføIge Femte Bog af Herodots Historie,
blev Damokles' ukendte sværd forvandlet af et lyn kastet af Zeus,
til et vidunderligt våben, hvis blad kunne skære gennem alt.
Dødeligt eller udødeligt.
Og præsenteret som en gave til dronningen af Underverdenen.
Siger du, at sværdet kan skære gennem alt?
Helt ærligt.
Alt.
Og du ved, hvor sværdet er?
Det er nok den mest tankeløse plan, jeg har hørt i dag,
og det siger en hel del.
Du har måske en bedre idé.
Jeg har besluttet mig.
Vi fortsætter vores rejse til Knossos.
Og du leder mig til Damokles' sværd.
Min ven, sådan en rejse ville være fyldt med farer.
Underverdenen er ubarmhjertig og farlig for fordømte sjæle,
- der lider ubeskrivelige... - Hvor meget vil du have?
Eneretten til at komponere et episk digt om din færd,
og hundrede søIvmønter til udgifter.
Vent. Hundrede?
For at risikere mit liv, er det en ussel løn.
En dame skiller sig ikke så let af med sin medgift.
- Nu begynder hun. - For det første tager jeg med.
Vent. Glem det.
For det andet, behandler du mig med respekt og som din ligesindede.
Hvis ikke som din overordnede.
For det femogtredivte, skal du vaske mit undertøj dagligt i friskt rosenvand.
For det syvogfyrrende, skal du dagligt bade og smøre min fødder med olie.
Overdriv nu ikke.
Hej, græker.
Kald mig Ari, søde.
Hvis du får nogle sjove idéer om at miste os,
eller løbe med vores penge, så husk blot på.
Akkadiske kvinder er ligeså behændige med en dolk som mænd.
Det er sikkert ikke det eneste, De er behændig med, skønjomfru,
hvis skønhed får selv gudinder til at rødme af misundelse.
Gem dine flotte ord til dine skriverier.
Fokuser på den første opgave,
som er at få os derind.
I live.
SelvføIgelig.
Måske kunne Layla bruge sine feminine kneb
til at distrahere vagterne, mens vi lister os forbi dem.
Det må jeg se.
Hej, drenge. Smuk aften, ikke?
Konkubinerne er omme bagved.
- Fedt. - Hun er noget af en charmør, hvad?
Du skulle se hende i dårligt humør.
Drenge!
Kom så.
De her nøgler burde få os ind det rette sted.
Men så skal vi finde labyrinten.
Portalen til Underverdenen er inde i labyrinten.
Ned!
Kom så.
Ubudne gæster i paladset!
Stop dem!
Forbrydere!
Skynd dig.
- Kom så. - Kom så.
Jeg er inde!
Kom så!
- Pas på dit sværd. - Jeg tror, jeg har fundet noget.
- Jeg tror, det er en vægtstang. - Rør den ikke.
- Er du ok? - Ja.
Jeg har det også fint, tak.
Hvem er i?
Hvorfor er I låst inde her?
Han siger, de er fanger fra mange lande.
Alle skal fodres til Minotauren.
Hvad?
Hvad kan jeg forvente af folk, som skriver på lertavler?
Minotauren.
Et væsen, halv mand, halv tyr.
Et forrykt monster hvis appetit skal mættes dagligt med menneskekød.
Kong Minos tror, at Minotauren beskytter byen,
og så længe den lever,
vil hans regeringstid være sikker, og folket vil have fremgang.
Og hvornår ville du fortælle os det?
På det rette tidspunkt.
Spyt ud noget før næste gang. Vi ved ikke engang, hvem han er.
Hvem vil slutte sig til mig i kampen mod monstret?
Vil i hellere sidde her i frygt
og leve endnu et par ulykkelige dage,
end dø hæderligt i kampen for frihed?
Min ven, du spilder dine ord. De fleste mænd er bundet af deres frygt.
Så er det kun os tre.
Jeg ville bare komme i vejen.
Uden tvivl.
Hun er i det mindste kampklar.
Fedt.
Denne vej.
Bliv bag mig.
Som du ønsker.
Jeg har aldrig hørt de ord komme fra din mund før.
Du er ikke bange, vel?
Vær ikke latterlig.
- Dig? - Helt ærligt.
- Hørte du det? - Ja.
Hvilken vej er det?
Lad os gå denne vej.
Fint.
Akkadieren så bekendt ud.
Hvem var hans far?
En berømt mand ved navn Ashur.
Det var jeg bange for.
Mænd.
lllyrisk ære kalder.
Ja, det var jeg bange for.
Det føles som om, vi går i ring. Har vi ikke lige været her?
Hvad fanden er det?
Det lugter af død.
Hvad?
Bliv der.
Her.
Hvad laver du?
Nu er jeg bange.
Lad os gå.
Nu!
Burde vi ikke føIge efter ham?
Han er sindssyg.
Eller ikke.
Det kan ikke passe.
Layla!
- Grimme, gamle humpel af kød! - Din mor var en ko!
Bare rolig.
Det er ikke så dybt.
Havde det været højere oppe, ville du være i fare.
Havde det været højere oppe, ville du måske være i fare.
Du klarer det nok.
Vent her.
Din stilhed er ros nok.
Var det dig?
Musik har trolddomskraft til at berolige det vilde udyr.
Sig, det er godt.
Jeg er ked af dit tab,
men meget taknemmelig for din hjæIp.
Det var en gæId, jeg skyldte din far.
Vi kæmpede sammen i krigen mod hittierne.
Og han reddede mit liv.
Din gæId er nu betalt.
Det har du fandeme ret i. Så smutter vi, mænd.
Vi kunne godt bruge tapre mænd, der, hvor vi skal hen.
Der er styrke i at være mange, og store rigdomme venter.
Hvor?
Sig det.
Sig det selv.
Jeg siger det.
I Underverdenen.
Åh, Underverdenen.
Der er en portal i midten af denne labyrint.
Held og lykke.
Ingen er nogensinde vendt tilbage i live derfra.
- Gilgamesh gjorde. - Ham kender jeg ikke.
- Også Herodot. - Det påstår han.
Ved du, hvad han også påstår?
At da han besøgte Underverdenen, så han
nok guld, diamanter og rubiner til at fylde tusind arenaer.
Han knuste en formue for hvert skridt, han tog.
Men i, krigsveteraner, ville ikke være interesserede i sådan en risikabel rejse,
som den en gammel, græsk historiker var på.
Og snart også en digter, en ung akkadisk knøs og en pige.
Grækere. Grækere.
Fint.
Vent. Hvorfor kommer han?
Jeg tænkte, vi kunne bruge en ekstra krop.
Jeg sagde, at Underverdenen var en genvej til Kina.
Hvad så nu?
Portalen er herinde et sted.